Adaptarea: Bubuloimare
The Walk: Sfidează limitele
Traducerea : FlorinA
O POVESTE ADEVĂRATĂ
De ce ?
Asta-i intrebarea ce-a mai frecventă.
Porquoi ? De ce ? Pentru ce ? De ce mergi pe sârmă ?
De ce-ti ispitesti soarta ? De ce risti să mori ?
Dar...
Eu nu gândesc asa.
N-am spus niciodată cuvântul ăsta MOARTE.
La mort. Bine...
L-am spus o dată,
poate de 3 ori acum, dar fiti atenti...
Nu-l voi mai spune vreodată.
In schimb, folosesc antonimul...
VIATĂ ! Pentru mine, mersul pe sârmă... e viată.
C'est la vie.
Asadar...
Stati cu mine. E 1974, New York, iar eu sunt indrăgostit de două turnuri
pe care toată lumea le-a numit turnurile gemene ale World Trade Center.
Mă cheamă. Turnurile astea scormonesc ceva in mine si imi inspiră
un vis.
Visul meu...
E să atârn un cablu intre acele două turnuri si să merg pe el.
Fireste, e imposibil.
Ca să nu mai spun... ilegal.
Asadar...
De ce să incerci imposibilul, de ce să-ti urmezi visul ?
Nu pot răspunde la intrebarea asta, de ce. Nu in cuvinte.
Dar vă pot arăta cum se intâmplă.
Asa că, trebuie să ne intoarcem in timp si să trecem oceanul.
Fiindcă scumpa treabă cu turnurile astea grozave n-a inceput in New York.
In caz că nu v-am spus, nu sunt de aici. Nu !
Povestea mea a inceput intr-un alt oras frumos din lume.
C'est Paris.
PARIS, FRANTA
1973
Acum la Paris.
Iată-mă, autoproclamat funambul
lucru de care nimănui nu-i pasă.
Supravietuind ca trubadur tinând reprezentatii pe străzi
Am creat un personaj. Am un joben.
Mă imbrac doar in negru. Am invătat să trag pe sol un cerc perfect.
Sunt in cerc si nu vorbesc. Nu scot niciun cuvânt.
Cercul e domeniul meu. Nu permit nici jumătate de deget in el.
Iar dacă spectatorii continuă să-mi incalce spatiul sacru,
trebuie să folosesc metode mai drastice.
Fac spectacol in fata oricui mă urmăreste, iar oamenilor le place.
Bărbati, femei, tineri, bătrâni, la toti.
Cu exceptia, fireste, a politiei.
Politia !
Nu cred că-mi dădeau autorizatie.
Oriunde mergeam sau ce făceam... Căutam mereu
locul perfect ca să-mi atârn cablul.
Bună ziua, doamnă. Am o durere groaznică de dinti
si vreau să consult imediat un dentist.
- Ati sunat pentru programare ? - Nu, n-am telefon.
Atunci, trebuie să asteptati.
Să astept ? Dar doamnă, vă rog.
Nu va dura mai mult de două ore.
Doar nu vă asteptati să indur calvarul ăsta câteva ore.
Bine, astept.
Si sper să nu mă sfâsii de durere.
Bună ziua, domnule. Ce mai faci ?
Incântat de cunostintă.
Dintr-o dată am inghetat.
Durerea de dinti mi-a dispărut.
In revistă era un articol cu o poză cu turnurile
care nici măcar nu erau terminate, dar scria că atunci când vor fi gata,
vor fi cele mai inalte din lume.
Si cu linia subtire a acestui creion
soarta mea era pecetluită.
Ăsta era inceputul visului meu.
Prima dată când am văzut un funambul...
A fost atunci când aveam 8 ani.
Venise circul in oras. Si a prezentat
Familia Omankowsky, una din cele mai mari trupe de mers pe sârmă din lume.
Diavolii Albi.
Fiul meu... clovn la circ.
Si mi-am zis să merg pe frânghia aia.
Si s-a dovedit că am ceva talent
la cătărare, balansare chiar si la jonglerii, dar vreau să stiu mai mult.
Hei !
Ce cauti acolo ?
Ce cauti pe amenajarea mea ?
- Dă-te jos ! - Bine... bine.
Vrei să te sinucizi, imbecilule !
Vin.
Asa l-am cunoscut pe Rudy Omankowsky senior.
Patriarhul familiei de funambuli, Diavolii Albi.
Căruia toti ii spuneau... Papa Rudy.
N-ar spune niciodată exact de unde era, dar sigur nu era francez.
Coboară. Hei !
Papa Rudy era un desăvârsit funambul, acrobat si jongler.
Si in acel moment, presupun c-a văzut ceva in mine.
Philippe !
Mă intelegi ?
Da, foarte bine, pentru că vorbesti in cehă.
Vorbesc putin.
- Vorbesc engleză. - Bine.
Azi vei invăta cum să-ti faci intrarea.
Trebuie să inveti cum să complimentezi.
Să complimentez ? Ce-i asta ?
Complimentul e un mesaj tăcut.
Un ordin pentru audientă
ca să fie atentă. Iar după spectacol, complimentul e...
O oferire de recunostintă.
Un salut.
- Bine... bine. - Dă-i drumul.
Nu. Philippe, a fost groaznic.
Faci prea multe.
Nu fă nimic si incearcă.
Nu ! Am spus să nu faci nimic ! Faci prea multe, arăti ca un las.
Audienta trebuie să stie tot timpul că ai totul sub control.
Nu te mai forta asa.
Nu fă nimic. Dă-i drumul.
- Unde ti-e respectul, n-ai făcut nimic. - Dar ai spus să nu fac nimic.
Da, nu fă nimic la exterior.
Dar in interior, in inima ta, trebuie să saluti.
In inima mea ! Ce naiba vorbesti ?
Un performer trebuie să aibă respect
si recunostintă pentru audientă.
De ce-ar trebui să respect audienta ? Eu sunt pe sârmă.
Tu saluti publicul si-i arăti respect !
Nu există spectacol fără public.
Până nu intelegi asta nu vei da reprezentatii in vreun circ.
Bine, nu vreau să dau reprezentatii la circ.
Nu sunt un clovn ridicol de circ. Sunt un artist !
Si cât ai spune peste,
Papa Rudy mi-a aruncat poponetul artistic afară in stradă.
Si... la putin timp după...
Nu vei ajunge nicăieri niciodată cu trucurile tale de circar.
Mergând pe sârmă nu-ti va aduce niciodată un codru de pâine pe masă !
- Edmond, mai dă-i o sansă. - Nu. Morcovii sunt copti.
Asa e, morcovii sunt copti !
Mi-o făcusem cu mâna mea. Nu mai era nimic de făcut.
Asa că...
Am luat-o pe propriul drum.
Nici măcar nu stiam ce căutam, dar...
Imi imaginam că voi găsi in Paris.
Bravo !
Stii, mi-a mers bine până ai venit tu.
Mă intelegi, mimule ?
- De când vorbesc mimii ? - Nu, nu sunt mim.
Nu mă ascund in spatele unui perete imaginar.
Te rog să nu-mi insulti cercul. E locul meu sacru.
Multumesc.
V-as rămâne indatorată dacă ati pleca, e o conversatie privată.
Hai lasă, noi crezusem că o puse de-un spectacol.
Nici vorbă.
- Asta-i pentru voi. - Multumesc frumos.
Cu plăcere.
Imi place engleza ta. Sună asa americăneste !
Esti un hot.
Cred că-mi place mai mult engleza.
Cine te crezi ?
Cu sigurantă prefer engleza.
Ascultă, jonglerule. Mi-ai furat ce-a mai bună audientă.
Si pentru ce ? Pentru niste jonglerii ieftine ?
Regret, dar oamenii iubesc acrobatiile mele ieftine.
Numesti alea acrobatii.
Sunt de cel mai jos nivel din câte am văzut.
Ai dreptate, mademoiselle,
dar asta fiindcă cei mai inalti 2 copaci din piata asta
sunt in zona ta de activitate
iar eu nu voi invada vreodată zona altui artist.
Are să plouă.
Muzician de stradă furios, as vrea să facem o intelegere.
Am să fac spectacol in piata aia, doar când nu faci tu.
Adică in fiecare weekend si fiecare a doua zi de joi.
Bine. Batem palma.
- Mă numesc Philippe. - Annie.
Annie, e un nume drăgut.
De ce vorbesti numai in engleză ?
Pentru că trebuie să exersez. Am să merg la New York.
New York ? E foarte captivant.
- Da. Poate vii cu mine. - Da, poate.
Imi place cum cânti. E foarte bine.
Nu m-ai ascultat cântând, te jucai cu focul pe-o sfoară.
Nu, inainte. Am fost aici mai devreme.
Poate nu m-ai văzut, dar eu da si te-am auzit.
A fost minunat.
Multumesc.
Annie, pot să-ti iau o sticlă de vin ?
Nu, nu cred că-i o idee bună.
Atunci facem o intelegere.
Dacă mă lasi să-ti cumpăr o sticlă de vin,
nu-mi voi mai atârna vreodată frânghia nicăieri in Latin Quarter.
Nu renunti, nu-i asa ?
Nu, sunt foarte... insistent.
Si... iată ! Visul meu.
- Si ăsta esti tu ? - Da.
Voi fi cel mai glorios funambul din istorie.
Si cât de sus trebuie să fie sârma pentru atâta glorie ?
Peste 100 de etaje.
Unde cresc asemenea copaci ?
Nu sunt copaci.
Două turnuri magnifice.
Cu 100 m mai inalte decât Turnul Eiffel.
Inteleg.
Ce crezi ?
Nu stiu. Arată asa... asa...
Frumos.
Frumos. Da !
Si... periculos.
Si o nebunie... iar tu esti un nebun.
Da, sunt nebun. E visul meu.
Dacă-i visul tău, trebuie s-o faci.
Chiar dacă toti imi spun că-s nebun ?
N-ar trebui să-ti pese ce cred ceilalti.
Da, dar imi pasă ce crezi tu.
- Iti indrăgesc visul, Philippe. - Da ?
Da.
- Vrei să stii ce cred despre tine ? - Nu !
- Nu ? - Nu.
- Nici măcar putin ? - Nu.
Bine, dar oricum am să-ti spun.
Poti să-mi spui, dar nu-mi pasă.
Stiu un loc acolo cu doi pomi frumosi.
N-am realizat atunci, dar Annie mi-a devenit primul complice.
- Annie ? - Da.
Mă gândeam...
Ar trebui să vii aici sus cu mine.
- Nu stiu. Nu cred. - Da.
Va fi botezul tău pe sârmă.
Nu.
Vino Annie. Trebuie să te increzi in mine.
Bine.
Chiar erau 2 copaci grozavi crescuti in curtea Scolii de Artă a Annei.
Asa că a aranjat ca să-mi atârn sârma acolo.
Era perfect.
Pentru că puteam exersa zilnic si s-o văd si pe Annie.
Apoi, intr-o zi când eram pe sârmă, am fost abordat de un tânăr foarte serios.
Mă lasi să te pozez ?
Pentru ce ?
Eu sunt Philippe.
Salut. Jean-Louis.
Jean-Louis vorbesti engleză ?
- Jean-Louis ? - Da, de ce ?
Pentru că trebuie să exersez. Plec in America.
- Ca să dai o reprezentatie ? - Exact.
Dar reprezentatia mea nu va fi doar un spectacol.
- Va fi o lovitură. - O lovitură ?
Da.
Intentionez să-mi intind cablul, in secret
pe cea mai spectaculoasă scenă din lume.
Apoi, fără atentionare... voi apărea.
Si voi da o reprezentatie surpriză si ilegală de mers pe sârmă.
Dacă merge va fi lovitura artistică a secolului.
Tu, prietene,
poti să-mi vezi pozele oricând. Sunt tare rebele.
Asadar, nu esti doar fotograf, esti si anarhist.
Toti artistii sunt anarhisti intr-o oarecare măsură.
- Nu esti de acord ? - Ba da !
Iar tu, artistul meu, prieten anarhist,
poti fi fotograful meu oficial.
Asa am ajuns prieten cu Jean-Louis.
Al doilea complice.
Dacă se intâmplă asta in timpul "loviturii" tale,
va fi dezastrul artistic al secolului.
Trebuie să stiu mai mult.
Mereu intri fără să bati la usă !
Vreau să mă inveti cum să intind un cablu.
Ce-ti trebuie cablu, esti jongler stradal.
Trebuie să stiu să fac nodurile corect.
Ce fel de cablu să folosesc, greutatea, grosimea...
- Sarcina. - Asadar...
Vrei să-ti dezvălui secretele mele.
Secrete pentru care mi-a trebuit o viată să le invăt.
Secrete pe care le-am dezvăluit doar fiilor mei.
Vrei să ti le spun pur si simplu.
Te pot plăti. Am bani. Nu-mi pasă cât costă.
Ne vedem la circ, la răsărit.
Adu-ti banii din jonglerii.
Pune bucăti de lemn intre cablu si catarg.
Bine.
Bucătile de lemn lucrează ca un tampon.
Astfel, când catargul se indoaie,
nu se rupe cablul.
Si intotdeauna să verifici ansamblul cu mâna ta.
Nu păsi niciodată pe un cablu
dacă n-ai verificat tu tot ansamblul.
- Capisci ? - Bine.
A fost polonezul ăsta grozav funambul, Roman, care spunea...
poti cădea de pe cablu fără tensionarea corectă
prin fundul si urechile tale.
Pe dedesubt, prin el, strânge-l,
leagă-l si... plăteste.
- Philippe, mi-ai dat bani rupti. - Nu, merg. Merg.
Merg...
Asa că Papa Rudy m-a lăsat să călătoresc cu trupa lui.
Fireste că n-am dat nicio reprezentare.
Dar de fiecare când cortul era liber,
mergeam pe sârmă.
Majoritatea funambulilor mor la sosire.
Ei cred că au sosit,
dar sunt incă pe sârmă.
Dacă ai 3 pasi de făcut
si dacă-i faci arogant
dacă te crezi invincibil
Ai să mori.
Asta ti-am spus-o gratis.
Multumesc.
Două săptămâni mai târziu am dat prima reprezentatie publică
in sătucul ăsta asa de mic de nu apare nici pe hartă.
In fiecare primăvară, primarul organizează un festival
si Papa Rudy l-a convins să mă angajeze
să merg pe sârmă peste lăcusorul ăsta
care era mai mult o mlastină.
- E bine ? - Prin fundul si picioarele tale,
tu să-mi spui.
A venit Annie si s-a ocupat cu muzica
iar Jean-Louis a venit să facă poze.
Asa că,
mi-am inceput reprezentatia si inceputul a fost promitător.
Apoi am inceput să aud zgomotele si râsetele si chicotelile
care erau.
Mai era si un concurs de pescuit in după-masa aia
pe lacul ăsta, mai mult o mlastină iar pescarii
se cinsteau cu vin, imi strigau insulte,
râdeau de mine in timp ce eu incercam să lucrez.
Mersul pe sârmă e mai mult mental decât fizic.
Dacă iti pierzi concentrarea, iti pierzi echilibrul.
Philippe !
Iată-mă in noroi până la genunchi făcând complimentul lui Papa Rudy.
Asta a fost prima mea reprezentatie !
Un esec !
Si după asta...
Nu m-am simtit asa bine.
Apoi, intr-o zi, mă plimbam pe malul Senei plângându-mi de milă
când am văzut turnurile de la Notre Dame.
Si mi-am spus...
Aici am să-mi intind cablul.
Aici am să-mi recapăt onoarea.
Si la adăpostul intunericului, cu o cheie falsă
eu si Jean-Louis ne-am strecurat in catedrală.
Am legat un fir de pescuit de una din bilele mele de jonglerie
si am aruncat-o pe partea cealaltă unde astepta Jean-Louis.
Apoi am legat-o de o sfoară si am trecut-o printre turnuri.
Apoi o frânghie pe care apoi am legat-o de cablul de otel.
Asa că, eu si Jean-Louis am stat treji toată noaptea
să instalăm un cablu intre aceste două turnuri vechi.
Când au inceput dimineată să apară primii turisti...
Am inceput.
Si am reusit.
Am dar prima mea reprezentatie surprinzătoare si ilegală.
A fost si prima dată când am prins gustul acestei senzatii,
acest sentiment că am trecut...
Intr-o lume cu totul diferită.
Si mi-am recăpătat onoarea.
Asa am crezut.
Parizienii ăstia nu stiu decât să dispretuiască.
Refuză să aprecieze frumusetea.
Toate celelalte tări...
Germania, Spania, Anglia, chiar si Rusia, mă salută.
M-au numit maestru.
M-au numit... un tânăr poet viteaz. Dar nu si francezii !
M-au numit delicvent si vandal.
Priveste.
Ăsta-i un semn.
In acelasi ziar cu povestea mea despre Notre Dame.
Asta-i providentă !
Spune că-s aproape gata. Etajele inferioare sunt ocupate deja.
Annie, trebuie să ne facem bagajele.
Sunt enorme.
Da.
Niste monstri.
Sunt mai inalte decât mi-am imaginat.
Da.
E absurd. Complet absurd.
Nu-i adevărat.
Turnurile astea n-au nicio scară.
Se inaltă pur si simplu la cer. Nu-s omenesti. S-a terminat, gata.
- Ce s-a terminat ? - Lovitura, visul meu e distrus.
Nu vezi monstri ăstia ?
- Bestii, bestii ! - Linisteste-te.
Imi spun că nu-i posibil, nimic altceva.
Niciun semn c-ar fi posibil.
Nu-mi spune nimic faptul c-as putea s-o fac !
Bună, ce mai faceti ?
Astea duc sus.
Intoarce-te la hotel. Dacă nu vin in 5 ore caută-mă la politie.
Mi-am făcut drum pe acoperis si nu m-a oprit nimeni.
Si mă simteam pe-o insulă plutind in aer la marginea "golului".
Sigur, m-am uitat automat la turnul opus.
Apoi, a trebuit să indrăznesc...
Să privesc in jos.
Acum cred că stiu ce-i golul.
Sunt funambul, golul e domeniul meu. Dar ghiciti...
Nu golul ăsta.
Dar am căpătat curajul să murmur.
Voi murmura ca demonii să n-audă.
E imposibil.
Dar o voi face.
- De-a dreptul ridicol ! - In engleză.
Trebuie să invătăm să vorbim ca newyorkezii.
Această lovitură a ta
e o glumă ridicolă. Poftim.
- Ti-am spus-o in engleză. - De asta trebuie planificat totul.
Planificat ? Cu cine glumesti ?
Nici n-ai idee ce-i pe acoperisul celălalt.
Nu stii când sosesc muncitorii, când pleacă.
N-ai nici măcar idee care-i distanta dintre turnuri.
Sau cum să-ti prinzi cavaletii.
Cum ?
Nu există niciun loc pe fatadă unde să-i poti prinde.
Si apropo, câte zile iti trebuiesc să construiesti macheta asta ?
- Haide, asta-i frumusetea, nu ? - Ce-s cavaletii ?
Sunt distantiere.
Papa Rudy le spunea cavaletii. Stabilizează cablul.
Cablul.
Cum intentionezi să treci cablul peste gol.
Cum am făcut-o la Notre Dame. Am inceput cu firul de pescuit
am legat-o de sfoară pe care am legat-o de cablu.
Si cum trecem firul de pescuit de pe un turn pe altul ?
Da, e prea departe să arunc bila de jonglerie.
Dar m-am gândit că putem lua un avion teleghidat.
Si va trece firul de pescuit. Va fi grozav !
Philippe,
durează ani să inveti că controlezi un avion teleghidat.
- Nu. - Intelegi asta ?
Trebuie să dau lovitura vara asta. Turnurile sunt aproape gata.
Nu mai avem timp. Vreau să mă ajuti.
Dacă reusim ar putea fi
cea mai indrăzneată operă de artă făcută vreodată.
Indrăzneată ? E nebunie.
Da, e nebunie. Un om sănătos la cap nu va incerca vreodată asta.
De asta trebuie s-o fac.
Fiindcă nu va fi niciodată făcută. Asa că, admit. Sunt nebun.
- Da. - Da ! Esti nebun !
Sunt nebun.
- Esti nebun de legat ! - Nebun.
- Dar de asta te iubesc. - Da, mă iubesti că-s nebun.
Sunt ticnit, sunt sărit, sunt nebun de legat.
Trebuie să plec.
O să mă gândesc cum să trecem cablul.
Da !
Tu să te gândesti cum legi cavaletele.
Bine.
- Batem palma ? - Batem.
Cavaletii nu pot fi... verticali.
Trebuie să fie orizontale, paralele...
- Cu sârma. - Paralele ?
Nu vor fi frumoase, dar vor impiedica sârma să se balanseze.
Si trebuie să folosesti 3 bolturi la o clemă cavaletii.
Nu două.
O distantă asa mare va pune o extraordinară presiune
pe plăcile de legătură...
Si când mergi, greutatea ta ar putea rupe boltul.
Si lemn !
Trebuie să-ti amintesti
să pui bucăti de lemn
intre cablu si stâlpul clădirii.
Astfel, când clădirea se miscă,
se va rupe lemnul, dar cablul nu va exploda si nu te va rupe-n două.
Bine. Lemn.
De asemenea, uite ce vei face, Philippe.
Vei purta
o centură de sigurantă sub costum.
Legată la un cablu de sigurantă cuplat cu o carabinieră.
Un cablu de sigurantă ? O carabinieră ?
Nu pot merge cu un cablu de sigurantă atârnând de mine.
Va fi invizibil de la inăltimea aia. Nu va avea nimeni nicio idee.
Si ce voi face când ajung la primul cavalet ?
Esti un performer.
Ingenunchezi pe cablu il desfaci si-l prinzi
in partea cealaltă. Audienta va crede că saluti.
- Nu voi face asta. Niciodată. - Atunci de ce-ai venit aici ?
Pentru că stii atâtea, imi spui mie că gresesc ?
Nu, pentru că vreau să-mi spui
cum să-mi instalez cablul. Nu cum să trisez ca un las !
Philippe, pe bune. Vă purtati ca doi copii.
Nu intelege ceea ce incerc să fac. Viziunile noastre sunt complet diferite.
Mergi si vorbeste-i.
- Vrei să vorbesc cu el ? - Da, vorbeste-i.
- Cere-i scuze. - Nu-i voi cere scuze !
Ba da. N-ai de ales.
Uite, Papa Rudy, scuze, dar dacă o fac cu cablu de sigurantă
- nu mai are sens. - Philippe...
Fiii mei sunt funambuli desăvârsiti
si nu le voi permite vreodată să incerce
o astfel de trecere fără cablu de sigurantă.
Da, dar tu...
Ai face-o cu cablu de sigurantă ?
Acum câtiva ani când ai inceput să mă inveti, in casa asta...
Eram un copil prostut si nu te ascultam niciodată, dar
mi-ai spus ceva ce n-am să uit niciodată...
Ai spus că nu poti minti pe scenă.
Audienta va sti intotdeauna ce-i in sufletul tău.
Cred că acum inteleg.
Stii Philippe...
Poate nu inteleg ceea ce faci,
dar e... e... ceva...
Ceva minunat.
A fost a bunicului.
Iti va trebui.
Si-ti va trebui si asta.
Acum secretele mele sunt secretele noastre.
Multumesc.
Mai repede ! Mai tare ! Mai !
Si mai mult !
Mai repede ! Mai tare !
Esti o vijelie.
Esti un uragan groaznic ce bate in rafale printre turnuri.
Jean-Louis.
- Salut ! - Bună ! Ce mai faci ?
Mă bucur să te văd.
El e bunul meu prieten, Jean-Francois.
Vrea să fie complice la reprezentatie.
E mereu in căutarea aventurii.
- Annie. - El e Jean-Francois.
- Bună ziua. - Incântat.
- Jean-Francois, el e Philippe. - Incântat, Jean-Francois.
Poti să-mi spui Jeff.
Nume englezesc, bine ! Imi place asta.
Bun venit, Jeff.
Bun venit la reprezentatie. Spune-mi, ai mai...
Din păcate, Jeff nu vorbeste engleza.
- Nu ? - Nu.
Vorbesc putină engleză...
6 ori 6 egal 36, spre exemplu.
- Vezi, se descurcă. - Da, dar doar la numere.
Predă matematică la liceu.
Si de asemenea...
De asemenea, e ingrozit de inăltime.
Perfect. Eu sunt ingrozit de algebră.
Atunci, Jeff, bun venit la reprezentatie !
Da...
Spune-mi cât face...
81 impărtit la 27.
- Trei. - Exact.
Tu esti al treilea complice.
- Cât e 11 ori 10 ? - O sută zece.
Exact. 110 etaje, asta-i inăltimea turnului.
Băieti... cred că mi-am tinut partea de invoială.
Ce-i, un arc cu săgeti ?
Nu-i asa de senzational ca un avion teleghidat, dar e mai silentios.
A mers, a mers !
Acum am destui bani, am complici, am...
Un fel de plan. Mi-a rămas doar să aleg data.
Trebuia să fie inainte ca vremea să se răcească
si turnurile să fie gata.
Asa că, am ales 6 august,
adică peste 3 luni. Jeff si Jean-Louis
vor zbura la New York la sfârsitul lui iulie.
Intre timp vom incepe să căutăm complici americani.
Asadar... 6 august.
Sfori de polipropilenă, de cânepă,
scripete mic cu 3 role, scripete mare cu o rolă,
curele, cablu de otel, cablu de-un sfert, palane,
mănusi de constructii, cheie reglabilă, ruletă
si prăjină de echilibrare din 4 bucăti.
Si la ce servesc toate astea ?
Voi atârna un cablu intre cele 2 turnuri ale World Trade Center
si voi merge pe el.
Baftă !
Următorul !
Imediat ce m-am intors in New York mi-am inceput spionarea.
Mergeam zilnic la turnuri. Câteodată la 6 dimineata.
De fiecare dată mă deghizam diferit.
Am făcut poze la tot si notite detaliate
la fiecare centimetru din turnuri.
După cum stiti turnul din nord a fost terminat acum 2 ani
iar turnul sudic e gata până mai sus de etajul 80.
Amândouă turnuri sunt deschise pentru...
Scuzati-mă. Toulouse Cezanne, de la revista l'Architecte.
Puteti să-mi spuneti distanta exactă dintre coltul nordic al turnului sudic
si coltul din sud al turnului nordic ?
Ce ?
Distanta exactă dintre turnuri.
- Lou ? - 42,672 metri.
42,672 metri.
Am urcat cu lifturile locale, rapide, rapide către holurile superioare,
rapide către holurile inferioare.
Am făcut-o de sute de ori.
Am spionat personalul de intretinere, docurile de incărcare.
Am urmărit livrarea camioanelor.
Când vin, cât stau, câte acte se schimbă.
Ce-a mai grozavă deghizare a fost ca arhitect.
Duceam planuri si incercam să par important.
Asta-mi dădea acces peste tot.
Philippe, arată destul de rău. Poate ar trebui să mergi să te coase.
Sunt bine. Uită-te la calendar.
Mai sunt 3 săptămâni. Jean-Louis si Jeff vin săptămâna viitoare
si incă n-am acces pe acoperisul turnului nordic.
Ai să poti merge pe sârmă cu piciorul ăla ?
Da, se vindecă până atunci. Dar ce-am să fac mâine ?
Cum am să-i continui spionajul cu piciorul ăsta beteag ?
- Iti trebuie cârje. - Nu, nu-mi trebuie cârje.
Da ! Cârje !
Vă tin usa.
Multumesc.
- Să vă ajut cu cârjele. - Multumesc.
Am ajuns, domnule. Liftul rapid.
- Multumesc. - Sper să vă vindecati repede.
Multumesc. Am să mă simt mult mai bine in câteva săptămâni.
- Urcati ? - Da, domnule.
La 85, vă rog.
Scuzati-mă, dar
pot să vă intreb...
Ce căutati aici ?
Nu v-am mai văzut pe aici.
Da, de fapt, am dreptate.
Nu v-am mai văzut deloc pe aici.
Nu-i asa ?
Philippe ?
Stiam eu ! Philippe Petit.
Neastâmpăratul funambul.
Te-am văzut in Paris in vârful catedralei Notre Dame.
- Da ? - Da !
Politistii habar n-aveau ce să facă cu tine.
Niciodată nu stiu.
- Barry, Barry Greenhouse. - Bună.
E numele meu.
Dai reprezentatie aici in New York ?
- Da, da... si tu... lucrezi aici ? - Da, asigurări de viată.
Omul ăsta lucrează la etajul 82.
Asta ar putea fi foarte important
dacă as putea să-l seduc să-mi devină complice.
Lucrează in turnul nordic. Are acces la casa scărilor la...
Acoperisul turnului nordic.
Asteaptă, Barry, o clipă !
Asa că, eu si Annie l-am invitat la masă.
Reprezentatia de la World Trade Center va fi similară.
Mi-am adus caietul cu spionajul si decupajele cu Notre Dame
la care fusese martor, ca să stie că-s serios.
Si incetul cu incetul i-am construit o imagine.
Si, când soarele răsare...
Pornesc.
Ei bine, cu sigurantă e ilegal.
Si extrem de subversiv, ca să nu mai spun periculos.
E o imbinare de rebeliune antisocială
anarhistă cu care am avut vreodată de-a face.
Ti-ai găsit omul din interior.
Philippe !
Bun venit ! Bun venit Jeff !
- Ce faci ? - Foarte bine ! Tu ?
- Super. - Bine.
- Prietene ! - Bună.
- Ce faci ? - Foarte bine.
Asadar... uitati-le !
Philippe, reprezentatia e un dezastru. De ce urcăm noaptea pe acoperis ?
Fiindcă ziua avem mari sanse să ne amestecăm in multime.
Dacă noaptea ne vede cineva, n-avem scuze să fim acolo.
Ziua cu sigurantă ne va vedea cineva si ne va intreba unde mergem.
Ziua zici că mergi in vreun birou.
Dar noaptea n-ai scuze. La naiba, Philippe.
Esti bine ? De ce tremuri ?
Ti-am spus că nu-mi plac inăltimile.
Inăltimea asta te ingrozeste ?
Devin agitat si pe un taburet. Dar voi fi bine.
La naiba !
Cum e cu paznicii ?
E doar un paznic de noapte.
Stă doar la etajele neterminate.
Nu va fi problemă să-l evităm. Si nu urcă niciodată pe acoperis.
Philippe ? Philippe, ce facem aici ?
Ne trebuie un interfon.
Asta-i ce vrei.
- Vrei un walkie-talkie. - Nu.
Vreau un interfon. Ca ăsta, cu fir.
- Ăsta ? - Da !
- Ăsta de aici ? - Da, vă rog.
Nu-l vrei pe ăsta.
Vrei wireless, ăsta-i demodat. Ăsta-ti trebuie.
- Wireless, nu ? - Nu, multumesc.
Insist să am unul din astea.
Nu mă asculti fiindcă incerc să-ti fac o favoare.
Astea nu se mai fabrică, nu primesti nici garantie.
Nu-mi pasă, il vreau pe ăsta.
- Cu fir. Vă rog. - Da.
- Cum doresti. - Multumesc.
- Tu esti seful. - Bine.
- Ne crede fraieri ? - Face orice să ne păcălească.
Care-i treaba cu walkie-talkie ?
Ne trebuie cu fir ca să nu ne asculte politistii.
Băieti,
dacă doriti să faceti comert cu droguri sau să jefuiti vreo bancă
aveti grijă, bine ?
Credeati că sunteti singurii din New York care vorbiti franceză.
Am inteles.
In regulă. N-am nimic cu cei care jefuiesc băncile.
Eu zic să-l invităm la masă.
- Eu sunt Philippe. - Jean-Pierre.
JP in America.
JP...
Bun venit la Fisher Industrial Fence Company din Forth Lee, New Jeresey.
- Pare reală. Cine a făcut-o ? - E o poveste lungă.
Pariez.
- Am o titulatură ? - Da.
Fiindcă stai de mult in New York, te fac director personal.
Super, imi place. Ce trebuie să fac ?
Să mai găsesti niste complici.
Ti-am adus niste băieti.
Te pot ajuta să-ti instalezi cablul.
N-o să crezi, dar tiu să fac noduri, am lucrat pe-o barcă de pescuit.
Da, poti conta si pe mine.
Mai ales dacă acest cablu e foarte,
foarte "high". Te-ai prins ?
- Te-ai prins omule ? Foarte "high". - De ce World Trade Center ?
Toti pe care-i stiu urăsc acele cutii urâte.
Arată ca două fisete uriase.
Drept ! De ce nu urcăm sediul Chrysler ?
Ar fi o smecherie, nu ?
E rău. N-am incredere in tipii ăstia doi.
Mai ales in panarama aia de jos.
JP...
Crezi că putem conta pe ăstia doi ?
Is cei mai buni pe care i-am putut găsi.
Ăstia sau oameni ai străzii.
Mâine !
Reprezentatia e mâine.
Mâine e ziua cea mare. Uitati planul...
Muncitorii incep să vină la ora 7.00. Asa că eu trebuie
să fiu pe sârmă la 6.00, dacă mă ascultă cineva.
De ce nu mă ascultă nimeni ? Imi acordati atentie ?
Philippe, trebuie să mănânci ceva.
Să mănânc ? Cum să mănânc ? Revizuiam planul !
Am făcut-o deja de 20 de ori.
Ei bine, acum o facem a 21-a oară.
La ora 14.00 incărcăm camionul. Conduce JP.
Ii lăsăm pe Jean-Louis,
Annie si Albert la turnul nordic. Vă intâlniti cu Barry.
Vă va ascunde la etajul lui până puteti să vă strecurati pe scări
către acoperis.
Ceilalti, tu JP, tu Jeff, tu David, deghizati in muncitori
vom aduce cablul si vom urca echipamentele in liftul de marfă.
Conform datelor spionajului, ar trebui să ajungem mai sus de etajul 82.
Imediat ce latura e liberă aducem cât de repede putem
totul pe acoperis si incepem instalarea.
La miezul noptii suntem gata !
M-ati auzit ? La miezul noptii !
Asta-mi dă timp să mă furisez pe turnul nordic
si să verific instalatia.
Pentru că trebuie să am timp să verific instalarea pe ambele turnuri.
Apoi la răsărit, la ora 6.00, voi face primul pas.
Primul meu pas.
- Philippe ? - Da.
- Cred c-ar trebui să asteptăm. - Nu !
Si să găsim niste parteneri mai competenti.
Nu, morcovii sunt gătiti !
Acum ori niciodată.
Morcovii sunt gătiti !
Morcovii sunt gătiti.
Morcovii sunt gătiti ?
Despre ce naiba-i vorba ?
Francezii indrăgesc metaforele culinare.
E tara cu 365 de tipuri de brânză, zilnic câte una intr-un an.
Fireste că folosesc metafore vegetale.
Morcovii sunt gătiti.
Matrita e turnată. Nu mai e cale de intors.
- Ce facem noi aici ? - Ascultă...
Cred că e super ce facem, dar nu vreau să merg la puscărie.
Mai ales pentru niste francezi obsedati de legume.
Puscăria.
Asta mă deprimă, omule.
Cred că omul e dus cu pluta. Asadar..
Suntem aici ca să-l privim murind ?
- Măcar stie să meargă pe sârmă ? - Stie, nu-i asta problema.
Problema e... Că si-a pierdut mintile.
Poate că da, dar nu va renunta. Nu renuntă niciodată.
Are doar nevoie de ajutorul nostru.
Cred că o va face.
Va fi foarte... frumo.
- Frumos. - Da.
Va fi foarte...
Frumos.
Era noaptea dinaintea reprezentatiei. Fireste că nu puteam dormi.
Uitasem ceva foarte important. Să bat cuiele la sicriu.
De fapt nu era sicriu. Era o ladă unde era cablul.
Dar in mintea mea am transformat lada in sicriu.
Philippe !
Ce faci aici ? Scoli tot cartierul.
Am uitat să bat cuiele la sicriu.
- Nu-i mai spune asa ! - Ar putea fi un sicriu.
Nu-i amuzant ! Ce-i cu tine ?
- Ai de gând să mori ? - Nu spune cuvântul ăsta !
Nu l-am rostit niciodată.
Haide, moarte, sicriu, deces, sunt acelasi lucru.
De ce faci asta ? De ce esti dintr-o dată impotriva mea ?
Impotriva ta ?
Nimeni nu-i mai important..
Atunci de ce spui cuvântul ăsta. De ce-l asociezi cu numele meu.
In noaptea dinaintea celei mari periculoase traversări.
De ce esti atât de nepăsătoare ?
Nepăsătoare ?
Esti cel mai arogant egoist...
Da, sunt arogant ! Trebuie să fiu !
Să merg pe sârmă, să stăpânesc cablul.
Dar partenerii tăi ?
Ai complici. Nu le-ai spus nici măcar multumesc
- ca să se stie apreciati. - Stiu că-i apreciez !
- Oare ? - Da !
Vrei să merg acolo acum să le spun "multumesc."
Să-i scol si să le spun "multumesc tuturor" ?
Merci !
Vino la culcare, esti extenuat.
Annie, mi-e capul plin de indoieli. Nu stiu dacă...
Când voi confrunta golul, când va fi timpul să păsesc pe sârmă,
nu-s stiu dacă voi putea face primul pas.
Inima iti va spune ce să faci.
Annie,
tu esti singura care mă cunosti cu adevărat. Datorită tie...
Am dăruirea si puterea s-o fac. Fără tine n-as putea-o face.
Vei fi bine.
Treziti-vă toată lumea ! Trebuie să vă spun ceva.
Ceva ce n-am mai spus. E important.
Multumesc. Merci.
Acum odihniti-vă. Mâine e ziua cea mare.
Ati văzut ? Si-a pierdut mintile.
Imediat ce va fi descărcat camionul,
cred că mă voi simti mai bine.
Reprezentatia trebuie făcută.
Nu voi mai dispune de viata mea.
Piata North Tower ! Faceti-o rapid, sunt pe interzis.
Cu ajutorul lui Barry, omul din interior, i-am debarcat pe Albert si Jean-Louis
la turnul nordic. Planul e să-i ascundă in biroul lui
- până se lasă seara. - Zonă interzisă.
La revedere.
Zonă interzisă !
Pe curând. Te iubesc !
Si eu te iubesc.
Albert si Jean-Louis arătau ca niste arhitecti impecabili.
Cărau valizele care erau grele,
deoarece cărau echipamentele si duceau tuburile cu planuri
care contineau arcul si săgetile.
Simteam inclinarea rampei de la docul de marfă din turnul sudic.
Si stiam... stiam că vom fi prinsi acolo !
Opreste acolo, cowboy.
Să faceti liniste acolo.
Ce treabă ai ?
O livrare pentru Fisher Fence Company.
Esti de la Fisher Fence Company.
Da, am inchis acum câteva luni un perimetru
ca oricine vrea să intre să trebuiască să ocolească.
Bine, dă-i drumul. Trage la doc.
Politistul era extrem de suspicios. Cât pe ce să fac in pantaloni.
Hei, hei, nici vorbă !
Avem o livrare pentru etajul 82, Fisher Fence Company.
Nu. Doar livrările Met urcă.
Toate lifturile sunt inchiriate azi.
Veniti săptămâna viitoare.
- Săptămâna viitoare ? - Da. Săptămâna viitoare.
Haideti, plecati acasă.
L-ai auzit ? E ocupat totul. Nu-i posibil azi.
Nu, trebuie să ne miscăm. Convinge-l să se răzgândească.
Bine ? Luăm o pauză. Pauză de lucru.
Scuzati-mă, domnule. Imi spuneti numele ?
- Frank Sillanti. - Sicilian ?
Calabrez.
Bine, pentru că am un vecin sicilian la 2 etaje de mine
care găteste intr-una calamar.
- Pute la mine ca naiba. - Asta e.
Iti vine să crezi ? Nixon ?
După mine ar trebui să stea tot restul vietii in puscărie.
Parcă ai fi bătrânul meu. Spunea că tara asta s-a dus naibii
de când a fost impuscat Kennedy.
Da, cu sigurantă. Cum ai spus că te numesti ?
JP.
M-a botezat bătrânul după JP Morgan.
Stăteam neajutorat acolo urmărind muncitorii.
Si in mintea mea agitată părea că muncitorii ăstia
se miscau ca melcii.
Noapte bună, băieti ! O zi frumoasă.
Voi singuraticilor sunteti incă aici ?
Dle Cielani, suntem pe aceeasi pozitie. Dacă nu facem livrarea vom fi concediati.
Iar Phil, va fi cu sigurantă distrus.
- Ce aveti ? Unde mergeti ? - Etajul 82.
Jimmy ! Du băietii ăstia la etajul 82.
Glumesti, nu ?
- Gata, e ultima cursă, bine ? - Bine.
Multumesc, domnule.
Da, da, da. Haideti ! S-a terminat programul.
La ce etaj ?
- Mergem la... - Etajul 110.
110 ?
Nu-i nimic acolo. Doar instalatiile.
Da, e perfect, deoarece vrem să fim mai aproape de acoperis.
Acoperis ? De ce acoperisul.
Avem piese pentru antenă si catargul antenei.
Si gardul de securitate electrificat.
Avem toate componentele pentru izolatori.
- Trebuie să facem măsurători. - Da. Facem măsurători.
Nu le putem instala in timpul cablării.
- Sistemul aerian, am intârziat 4 luni. - Da, e o mare problemă.
Bine. Aveti grijă la degete.
JP, când ajungem la etajul 110 scoatem echipamentul si tu
il duci jos pe tipul ăsta.
- Dai ai nevoie să cari toate astea. - Du-l jos pe tipul ăsta.
Dacă stă până mutăm echipamentul va trebui să coborâm cu el.
Da, da, da.
Trebuie să fi arătat ca niste idioti.
Liftul ăsta ne duce la etajul 110.
Dar asta inseamnă...
Că JP trebuie să-l ducă jos pe liftierul ăsta.
Dacă rămâne cu noi, gata cu reprezentatia.
110.
Multumesc.
Jimmy, apreciem asta.
Hai să-ti fac cinste c-o bere.
Băietii au de descărcat, să facă inventarul,
vor găsi ei o cale.
- Cum vreti. Grijă la degete. - Kommedas.
Kommedas ? E in greacă ?
Am un grec 2 etaje mai jos de mine. Mănâncă numai miel.
Nimic altceva.
Asta se va transforma intr-o dezamăgire.
Trebuie să descărcăm echipamentul.
Bine.
Luăm prima dată cablul. Dacă ne opreste cineva ii spunem
că-i cablu de ancorat antena.
- Rahatul ăsta-i al naibii de greu. - Liniste.
Al naibii de greu.
Greu ca pământul.
Toate astea imi dau vibratii negative.
Rahat !
Sunt paznicii.
Paznicii sunt aici, omule !
Omule, e periculos, omule !
Mă inspăimântă, omule.
Uite, nu pot s-o fac, omule.
- Astept afară, omule. - La naiba, ascultă-mă !
N-am nevoie de tine. Pleacă. Bine, pleacă.
Nu, pe scările alea. Mergi la etajul 82
de acolo iei liftul.
Chiar voiam să vă ajut, băieti, să faceti ceva radical, dar...
Imi tremură fundul, omule...
Singura noastră sperantă e ca paznicul să se mute la alt etaj
sau poate in intuneric să ne strecurăm pe lângă el,
dar...
Trebuie să admit că de data asta,
am fost foarte ingrijorat că reprezentatia era deja gata.
- Annie, te-am căutat peste tot. - E totul in regulă ?
A fost un mic hop dar acum totul e bine.
Bine.
Isuse, nu pot crede că n-au inchis putul ăsta.
Poate să moară cineva.
Asadar, stăm aici, balansându-ne pe grinda de otel pe vecie.
Si cea mai rea parte, cea mai dureroasă,
era că bocancii de santier ne distrugeau picioarele.
Văd walkie-talkie, dar nu văd paznicul.
Ce să insemne asta, a plecat paznicul ?
E incă acolo in afara razei mele vizuale ?
Nu si-ar fi lăsat walkie-talkie nesupravegheat, nu ?
M-am intors către Jeff
si am văzut teroarea pe fata lui, iar teroarea lui a inceput
să pătrundă in mintea mea
si-am inceput să invoc eu insumi gânduri ingrozitoare.
Timpul trecea iar eu mă uit la acest walkie-talkie
stând acolo
si mă intreb ce se intâmplă cu paznicul ăsta si statia lui.
Se joacă cu mine ?
Mă asteaptă să ies ca să mă poată lega ?
A adormit ?
Apoi...
La o oră după...
A plecat.
Suntem cu 3 ore intârziere.
- Ce are ? - Nu stiu.
Poate e drogat.
Sau a murit.
Uite, au reusit !
- E gata să tragă. - Ai grijă la paznic.
Haide, haide...
Eu si Jean-Louis am lucrat la niste semnale din mână
ca să-mi spună când e gata să tragă săgeata.
Ar trebui să semnalizeze si după 5 secunde, trage.
Dar după 5 secunde... nu s-a intâmplat nimic.
Am ascultat să aud săgeata lovind, dar...
Nu aud nimic. Mă uit in jur, nu văd nimic.
Am crezut că săgeata a zburat prea departe,
asa că, dau din mâini sperând să simt firul de pescuit invizibil,
dar nu simt nimic.
Philippe, ce faci acolo ?
Caut ata de pescuit.
Asa că, mi-am scos hainele gândindu-mă că
As avea mai mari sanse cu o suprafată mai mare de piele goală
să simt ata asta de pescuit.
- Ai găsit ? - Nu, vezi de pază.
- Philippe ! - Gata.
A plecat paznicul.
Mi-am pus hainele inapoi si ducem echipamentul pe acoperis
cât de repede putem.
Să mergem să ne odihnim si ne intoarcem inainte de răsărit.
Du-te tu, eu rămân.
- E in regulă ? - Da.
Nu putem face nimic de aici. Chiar dacă Philippe reuseste sau nu.
Tu mai pari si suspicioasă stând aici cu binoclul in noapte.
Am să mă misc.
- New York-ul e periculos. - Voi fi bine.
Mă intreb dacă Philippe are idee că esti incă aici.
Am să-ti aduc dimineată o gogoasă.
Multumesc.
- Jean-Louis mă auzi ? - Foarte bine.
Bine că putem comunica.
Am să măsor frânghia să văd unde pun cavaletii.
- Uite... - "Cavaletul e viata mea".
Garbowsky, esti treaz ?
Foarte amuzant.
Vreau să verifici ceva la 37.
Da ? Ce ai ?
Ce spui de cârnat cu ardei iute si multă brânză ?
Asa mai stăm de vorbă.
Ne trebuie o alertă.
Vedem dacă sunt cavaletii la locul lor, apoi trecem sârma.
- Esti gata ? - Da.
Bine. Trecem prima dată frânghia si apoi cablul.
- Avem frânghia. - Bine, trimiteti cablul.
Atentie !
Bine, bine !
Asigură-l !
Avem o problemă.
Vom face tot ce putem ca să intindem cablul.
Sunt mai putin de 3 ore până la răsărit.
Vom face tot ce putem.
Philippe, e o nebunie. Nu vom termina in ritmul ăsta.
- O vom face, vom termina ! - Nu, n-o vom face !
Vom fi prinsi si băgati in puscărie. Nu vreau in puscărie.
Instalatia nu-i sigură. N-am să te privesc cum cazi.
Plec, bine ? Demisionez.
Albert, ascultă-mă. Da, te cred. Bine.
Dacă instalarea nu-i gata până la răsărit
si dacă instalatia nu-i sigură...
Atunci voi renunta.
Uite o femeie singură in noapte.
- Ti-am adus gogosi. - Multumesc.
Cum e cu cablul ?
Incă nu e intins.
Se intâmplă ceva.
- Philippe... - Da, spune.
Vestea bună e că am legat si asigurat cablul pe partea asta.
Vestea proastă e că Albert a demisionat.
A spus că răsare soarele si gata cu reprezentatia.
Ai pus lemn intre cablu si punctul de ancorare ?
Philippe, mă auzi ? Albert e in grevă.
Nu va mai ridica un deget ca să mă ajute.
Nu doar asta... a adus aici un aparat foto
va face poze si le va vinde. Stiam eu.
Ti-am spus eu.
Am stiut că nu puteam avea incredere in el.
Ei bine, prietene... asta e.
Suntem doar noi doi.
Si incă ceva...
Tu-mi vei fi intotdeauna fotograful oficial.
Merge !
Cablul se miscă !
I-au dat de cap !
Uite, se ridică.
Roata.
Roata, roata !
Haide, haide !
Am nevoie de tine.
Nu-i auzi ? Muncitorii. Două etaje mai jos.
Urmează-mă. Trebuie să strângem cavaletii.
- Philippe, stii că nu pot. - Jeff, am inteles.
Dacă nu mă ajuti, reprezentatia e terminată.
- Nu pot face asta. - Ba poti.
Nu privi in jos si nu te gândi la asta.
Ajută-mă să revizuiesc.
Sapte ori sapte ?
- 49. - Nouă ori opt ?
- 72. - Bine.
- Priveste ! Tii aici ? - Da.
Tine.
96 impărtit la 8 ?
Doisprezece !
- E bine asa., haide. E bine.
Ai fost grozav. Multumesc.
Roata.
- Ce faci cu aia ? - Care aia ?
Si ăsta-i momentul din aventura mea pe care l-am numit "Misteriosul vizitator".
N-am idee cine e, nu l-am mai văzut de atunci.
Pot să-mi imaginez doar ce trebuie să fi gândit.
Acum e timpul să-mi pun costumul.
Dar trebuie s-o fac singur
asa că dressingul meu e marginea clădirii.
Nevăzută de pe străzile din Manhattan.
Dressingul e ceva despre care mi-a vorbit Papa Rudy.
E ceva unde are loc transformarea.
Unde impostorul deghizat,
intrusul, devine performer. Artistul.
Dumnezeule, cade !
Nu, e doar o cămasă.
Doar o cămasă.
Hei. Ceva nou ?
Mai bine ar trece la treabă.
VĂ RUGĂM NU ATINGETI
Mi-am pierdut costumul ! E o tragedie !
Cea mai importantă scenă din viată si l-am pierdut. Mi-a căzut.
Nu am costum !
- Ce ? - Mi-am pierdut costumul !
Ce facem ?
O facem. O facem oricum.
Am să merg in cămasa asta ridicolă, dar o facem.
Am un picior pe clădire
un picior pe cablu,
lumea exterioară a inceput să dispară.
Jeff nu mai există.
Turnul meu era un pustiu.
Nu mai auzeam sunetele New York-ului.
Tăcuse totul.
Tot ce puteam vedea, era cablul,
o linie de plutire către infinitate.
Dacă mi-as schimba greutatea,
as deveni un funambul.
Imediat ce intreaga mea greutate e pe cablu,
simt imediat
un sentiment in suflet...
Simt cablul sustinându-mă.
Simt turnul sustinând cablul.
Dumnezeule, ce face ? O face.
O face !
Uitati-vă !
Un funambul !
Mă apropii de primul cavaletii
si e pus invers.
Dar privesc mai atent si...
Pare in regulă.
Multumesc Papa Rudy pentru că mi-ai sugerat 3 bolturi.
Haide, Philippe.
Am sosit pe turnul nordic
simtind cea mai intensă bucurie.
Cea mai profundă satisfactie pe care le-am simtit vreodată.
Haide, Philippe !
Bine, asa mai merge.
Stiu, imediat.
Amice, zâmbeste.
Prietene, multumesc.
Am terminat traversarea.
Reprezentatia s-a sfârsit.
Apoi m-am uitat la turnul sudic
si incă mă chema.
Asa că, mă gândesc...
Poate ar trebui să mă intorc pe cablu.
Se intoarce.
Apoi...
Am simtit ceva ce poate...
N-am mai simtit vreodată cu adevărat.
Am simtit recunostinta.
Asa că, mă pun in genunchi si salut.
Prima dată cablul...
Apoi turnurile...
Iar apoi salut
marele oras New York.
Apoi, cum am pornit, văd două uniforme.
Politistii.
Pune-i cătusele !
Mâinile la ceafă ! Jos ! Mâinile la ceafă !
Sunt francez.
Nu vorbesc engleză.
Sfinte sisoe ! Ăsta-i o broască !
In franceză.
Uite, amice... vino aici.
Si... vom vorbi despre asta, bine ?
Bine, amice, haide.
Haide aici, da ! Gata spectacolul.
Bine, vino.
Vorbiti americană ?
La naiba !
Isuse !
Politistii ăstia, Dumnezeu să-i binecuvânteze
mi-au amintit de zilele cânt trebuia să fug de politie.
Dar... ei nu mă pot urmări aici.
Ce naiba facem acum ?
Până acum, i-am constientizat pe cei de jos care mă privesc.
Audienta mea.
Ei nici măcar nu stiu că un funambul n-ar trebui să facă asta vreodată.
Să se uite in jos.
Si a fost... linistitor.
Calm si senin... Nu periculos.
Ai auzit asta ? Vine cineva. Haide !
Isuse !
Amice, dă-te jos de pe chestia aia, bine ?
De ce faci asta ?
Haide !
Bine, nu ne mai irosi timpul !
Haide, coboară imediat de pe cablul ăla ! Bine ?
Rahat !
Să nu cazi !
Nu pot să cred ce face ăsta.
Acum, cu politia pe ambele acoperisuri, n-am de ales.
Trebuie să stau pe cablu.
- Amice... - Nu.
Incredibil !
Bine, il insfaci tu. Eu te tin de spate.
- Bine, mă tii ? - Te tin.
- Mă tii, da ? - Da !
Bine, haide !
- Asa, usurel. - Bine, haide.
Asa.
Bine, asa. Foarte bine...
Da. Bine, omule.
Da, asa... Bine. Incă putin.
- Ce ? Ce faci ? - La naiba !
Ce faci ?
Esti o mare belea ! Haide !
Incredibil !
Acum chiar am văzut totul.
La naiba, tipul ăsta-i grozav !
Mai bine ar porni, se apropie furtuna.
Bine Philippe, e timpul să te odihnesti.
Acolo, pe spate, cerul simte viziunile mele.
Norii... sunt ca o melodie.
Apoi...
A apărut ceva.
O aparitie.
O pasăre !
Pasărea asta se uită la mine.
Si simt amenintarea asta silentioasă.
Usurel !
Dintr-odată m-au cuprins indoielile. Poate cablul s-a săturat să mă sustină.
Dacă turnurile mele discută intre ele ?
Dacă s-au săturat ? Dacă au decis să mă alunge ?
Nu !
Asta-i cheia... poate e timpul să inchei aventura ilegală.
Aici politia din New York.
Părăseste imediat cablul.
Ai incălcat cel putin 100 de hotărâri locale.
Vreau să părăsesti imediat cablul.
Sau vom fi nevoiti să te dăm noi jos.
Philippe !
Philippe ! Sunt nebuni ! Vor să te omoare.
Vor să taie cablul !
Philippe !
Philippe ! Sunt nebuni ! Vor să te omoare.
Vor să taie cablul !
Philippe !
Philippe ! Sunt nebuni ! Vor să te omoare.
Vor să taie cablul !
Dar...
Nu pot să-mi sfârsesc munca cu prăjina pe umeri după cap.
Am decis. Voi părăsi cablul, turnurile mele,
victorios.
Politisti din departamentul Politiei New York,
vă multumesc pentru răbdare.
Mi-am anuntat politiei sosirea.
Că treaba mea s-a terminat.
Dar treaba mea nu s-a terminat.
Mai am incă 3 pasi de făcut.
Philippe ! Ce se intâmplă ?
Esti bine ?
Haide !
Gata.
Mă numesc Philippe Petit. Sunt funambul.
Jos ! Spectacolul a luat sfârsit.
Nu ! Nu tăia cablul ! Nu-mi tăia cablul !
Nimeni nu dă 2 bani pe cablul tău !
E prea tensionat, va răni pe cineva. Trebuie să mă crezi !
Băieti, are dreptate. Unde-i mânerul ?
E in putul ăla.
Grijă la degete.
Trebuie să-ti spun,
ce-ai făcut a fost ceva...
N-am să mai văd asa ceva in viata mea.
Ai avut curaj, amice.
Grozavă treabă !
Canal 16...
De ce ai făcut asta ?
Nu există "de ce"... Doar pentru că...
Atunci când văd un loc frumos unde să-mi pun cablul
nu pot să rezist.
Mai târziu in zi, un judecător l-a condamnat pe Petit
să meargă din nou pe sârmă, dar de data asta in Central Park,
pentru copii.
Si doar la câtiva centimetri de sol.
Povestea reprezentatiei e in ziare peste tot in lume.
In Franta,
când a auzit Papa Rudy de asta,
a fost cel mai fericit Papa Rudy de când se stie.
Si când Papa Rudy e furios, e groaznic.
Dar când Papa Rudy e fericit,
câinii lui primesc portie dublă de mâncare.
Cel mai grozav moment pentru mine a fost...
Când te-am văzut ridicând mâna să-mi răspunzi la semnal.
Atunci am stiut că reprezentatia va fi un succes.
Cum adică ? Săgeata era să cadă, a fost pe marginea clădirii.
- A fost exact unde am tintit. - Da, sigur.
Vrei să-l vezi in costum de sărbătoare.
Bine, bine.
As vrea să fac un toast...
Pentru voi toti... complicii mei.
Stiu că pot fi... putin dificil,
dar, dar...
N-ati renuntat niciodată la mine.
Si din cauza asta am putut merge pe cablul ăla.
Asa că... pentru că mi-ati permis asta.
Multumesc.
Noroc.
Noroc !
Uitati-vă la asta !
Am reusit !
Philippe a arătat lumii că totul e posibil.
Sunt altfel.
Philippe, acum sunt altfel.
Da, asa e.
Sunt altfel, pentru că tu ai mers acolo sus.
Fiecare newyorkez cu care am vorbit a spus că iubeste turnurile astea.
Poate că tu le-ai readus la viată.
Dându-le suflet.
Jean-Louis si Jeff s-au intors imediat in Franta.
Dar eu am rămas.
Am fost mândru să devin newyorkez.
Ca să rămân, a trebuit să-mi plătesc datoria fată de societate,
cum a dispus judecătorul să dau o reprezentatie gratis in Central Park.
Si fireste că-s fericit să fac asta.
Annie...
Din păcate, Annie s-a intors in Franta.
Asteaptă, asteaptă !
- Esti sigură ? - Da, sunt sigură.
Ti-ai indeplinit visul. E timpul ca eu să mă regăsesc.
Pe curând.
La revedere.
Multumesc. Pentru tot.
Mă bucur că te-au chemat turnurile.
A fost incredibil. Să n-o mai faci vreodată.
Niciodată.
Vi-l amintiti pe Guy Tozzoli, de la conferinta de presă
unul din oamenii din spatele creatiei turnurilor.
I-a plăcut reprezentatia si mi-a dat acces
pe puntea de observare ca să pot merge oricând doream.
Si am fost acolo singur de multe ori.
Mă regăseam acolo privind golul.
Să văd cum imi revin gândurile...
Si să le simt revenind.
Pentru că a fost...
A fost o zi minunată.
Si accesul ăsta pe care l-am primit
are data pe el.
Data când expiră. Dar pe cardul meu...
Dl Tozzoli a tăiat peste dată...
Si a scris... Pentru totdeauna.
Traducerea: FlorinA
Adaptarea: Bubuloimare